Taková tragédie.
Celá rodina.
Kdo jim říkal, že mají jezdit na bicyklu 50 stop nad zemí?
A jsou z Říma.
Oni by měli být pohřbení v Římě.
Jen protože zemřeli zde
jim nedává právo přeplňovat náš hřbitov.
- Buon Giorno! - Buon Giorno!
Jak dlouho je zde doktor?
asi 20 minut.
Já si nemyslím, že je to vážné.
Ubohý muž.
Neví jestli se má modlit, aby jí bylo líp nebo hůř.
Nemodlíme se, aby někomu bylo hůř.
Bůh to nemá rád .
Jak ty víš co bůh má rád a co nemá?
Nemá rád, když vyhrávám v kartách.
Co se stalo? Co je špatně?
Ona kašlala.
To nic není, Marcello.
Cecilia shouldn't have bothered the doctor.
Co tady děláš?
Je to moje sestra.
Já mám právo sem přijít, jen když ty tady nejseš,jako obvykle.
Co tím myslíš, "jako obvykle"?
Jo. a kdo celý den prostíral?
To nevím. ale dole jsou čtyři lidi, kteří potřebují kafé.
Dobrá: tak ať si ho seženou. Za tohle mne neplatíš, jasné.
Marcello, muselo to být?
Promiň, ale když vidím sanitku hned se mi rozbuší srdce.
Vem toho chudáka dovnitř a dej mu napít.
Byl u Borglionů vzhůru celu noc
Měla dvojčata.
Zdravá? Žadné komplikace?
Všichni jsou v pořádku. Odpočiň si.
Jaký byl pohřeb?
Byl to pohřeb...
Hodně slzí, hodně vzdechů a do země.
Už jsou volné jenom tři hroby.
A Pavone a Aprea sméřují do dvou z nich.
Jak je Pavonemu? Žadné zlepšení ?
Nemohu pro něj udělat nic.
Můžeš zavolat odborníka.
Jediný odborník kterého potřebuje, je kamenník.
A co Aprea?
Potřebuje krev? Dám jí krev.
No, no, no, no, Marcello.
Už nemůžeš darovat krev. Daroval jsi včera.
Nemůžeš udržovat na živu celé město
Můžu to zkusit.
Roseanna má pravdu
Nemůžeš si hrát na boha.
Kdokoli v Treventu může každou minutu zemřít...
srdeční záchvat,
Plicní nedostatečnost, selhání ledvin.
nádor na mozku, otrava krve...
Pak neděláš svou práci!
V čem je problém?
Je to na hranici normálnosti.
Té dobré?
To znamená, že jsi ve stresu.
Dám ti nějaké prášky.
Jsi hodný člověk, Sergio. Vem si Fernet-Branca.
Raději bych dostal zaplatit.
Proč lidé neplatí svému doktorovi?
kvůli tomu, že po mně nic nezůstane?
Kdybych ti přinesl rajčata, nebo telecí žebírka, zaplatil bys mi.
Lidé ti neplatí, protože nemají peníze.
a myslí si, že ty jich máš dost.
Dost má římský gynekolog.
Milánský plastický chirurg.
Já nemám ani dost na to, abych vzal ženu na pár dní k moři...
...takže víš, kam jedeme? - Kam?
Na půdu našeho domu.
Je tam okno s výhledem na moře.
Je to odsud 30 kilometů,
ale my se modlíme za vysoký příliv.
Sergio, až budeš odcházet,
jdi zadem a vezmi si pár vajíček.
Dlužíš mi jich 10,000 .
Tak si vem kuře a přines ho zpátky až budeme srovnaní.
Corpus Cristo.
- Roseanna. - Otče.
Co děláte?
Pořád se dohadujeme s bohem.
Jsem si jistý, že poslouchá.
Ciao.
Eh, Cecilia, pamatuješ si na mne? Antonio.
Vím kdo jsi.
Myslel jsem, že jsi možná zapomněla.
Dlouho jsem tady nebyl.
- Právnická škola, že? - Ano.
Stop! Stop! Stop!
Co dělá Marcello?
Má sestra je vážně nemocná.
Má špatné srdce,
a její jediné přání je být pohřbená na hřbitově,
a je málo volných hrobů.
A Marcello nechce, aby umřel někdo dřív než ona.
Nechce žádné nehody.
Helmu! Helmu!
Helmu, děti! Mohli byste se zabít!
Je to velmi působivé.
Je to absurdní, a celé je to chyba tvého strýčka.
Mého strýčka?
Jistě víš, že vlastní pozemek, vedle hřbitova,
a církev mu nabídla, že ho koupí, a on ho neprodal.
Ani půl akru.
To... to je poprvé co o tom slyším.
Scusi. Scusi.Myslím, že chci jít domů
Jistě.
Buon Giorno.
Antonio.
Stop it! Stop it!
Bezpečnostní pás! Bezpečnostní pás!
Bezpečnostní pás! Bezpečnostní pás!!
Buon Giorno!
Je hezké, že jsi se k nám přidal.
Co tím myslíš?
Dalšího číšníka potřebujeme víc než dopravního strážníka.
Cecilia, měla by sis uvědomit, že jsi v mém domě hostem.
Oh, opravdu?
Myslela jsem, že jsem pro svou sestru ošetřovatelka a k tomu neplacená číšnice.
Nevšimla jsem si, že jsem host.
Snad mi zítra přineseš snídani do postele,
s čerstvým pomerančovým džusem.
Hey, hey, proč pořád bojuješ s Cecilií?
Patří do rodiny.
Nechci aby cítila, že patří do rodiny.
Chci, aby se cítila jako host. Pak ji mohu požádat, aby vypadla.
Marcello! Vzdala se života v Římě, aby se o mě starala.
Mohu se o tebe starat já.
Kdy šla naposled do kina nebo na rande?
Je to taková princezna. Jednou mi řekla,
"Nechci být s mužem, který má špínu za nechtama,"
což vyřazuje skoro všechny muže v této provincii.
Antonio má krásné ruce,
a ráno na ni dělal oči v kostele.
Pro tvou sestru je typické zapůsobit na Capestra.
- Moc oregana. - Je to krásná žena.
Ne. Ty jsi krásná žena
Vejdeš do pokoje a vneseš tam světlo.
Cecilia, ona má jisté, uh...
víš, je sexy.
Sexy?
Ona má, uh...
jisté klady,
, ale má v sobě něco co muže nutí mít se na pozoru.
Nevšimla jsem si, že by ses měl na pozoru před klady mé sestry.
- Nemám. - Právě si řekl, že máš.
Kde jsme začali?
Právě jsi řekl, co si myslíš, že je sexy.
To... to jsem neřekl.
Myslel jsem tím, že jiní si to myslí. Někdo jiný, já ne.
Tak...
promluvíš si znovu s Capestrem?
Zvýšil jsem nabídku na... 50 million lir.
50 million lir? To je dvakrát víc, než za kolik ten pozemek stojí.
Marcello!
- Víc vína. - Už žádné víno!
- Co tím myslíš už žádné víno? - Čeká tě dlouhá jízda domů!
Moc kouříš.
Můžete jít ještě výš?
Už nejsou peníze.
Koupíme pozemek Emilio Fely pro nový hřbitov.
Je to v horách nad městem.
Ale co to Roseannino poslední přání.
Já vím. Já vím.
Už jdu.
Co děláš?
Jen jsem přemýšlela. Tohle už nosit nebudu.
Zajímalo by mne, kolik bych za to dostala.
To nebudu poslouchat. Je to rodinný poklad.
Patřilo to tvé babičce.
Prodám ledvinu.
Byla v rodině jen 43 let.
V Americe si člověk může hrob předplatit.
To mně nepřekvapuje.
V Americe můžeš cokoliv, aniž bys vystoupil z auta.
Vždycky jsem chtěla vidět New York.
Vždycky jsem ti sliboval, že tě tam vezmu.
A já chci.
- První třídou? - Samozřejmě první třídou.
Budeme potřebovat tři sedadla...
jedno pro tebe, a dvě pro mou rakev.
Takhle se nebudeme bavit.
Dokud žijeme, žijí i naše sny.
Dobrá. Z New Yorku, pojedeme do Paříže.
Je tam plno Francouzů.
Proč si tohle namlouváme?
Ne, ale opravdu. Kolik myslíš, že za to můžu dostat?
Nevím, ale za100,000 lir ti dám pusu.
Co máš za 200,000?
Co se děje?
Cecilia, ona všechno slyšela.
Další důvod proč ve svém domě, nesnáším hosty.
Není to jedno? Nepřemýšlej o tom.
Nemohu. Před chvílí byl jako prut, a teď...
Marcello, Marcello, zpomal. Zpomal.
To je tou hudbou. Nalaď jinou stanici.
Stanici... Stanici...
Dobré ráno, Gianno. Jak se mu daří?
Četl jsem o rozedmě plic.
Na to se vždycky neumírá.
Jednou to bude stačit.
V Itálii je nejhorší vzduch z celé Evropy...
Tolik aut, motocyklů, Frencouzkých restaurantů.
Měla by ses přestěhovat do Scottsdale.
- Kam? - To je hlavní město Arizona.
Arizony? V Americe?
Hodně prostoru a žádná auta.
Vzduch je čistý, dny teplé,
noci chladné, nebe plné hvězd.
Tak zdravé.
Jen kdybychom měli peníze...
Eh, Půjdu a seženu vázu.
Přemýšlej o tom... bazény,
kabelová televize,
28 příchutí zmrzliny.
Za dva měsíce se budeš kutálet!
Nechci být spálen pod kaktusem.
Chci umřít v Itálii.
Pavone, co to děláš?! Jsi blázen nebo co?
Pokoušíš se zabít, nebo někoho jiného?
To je kyslík v tvém náhubku!
V každém případě umřu.
Ano, ale vyhodíš do vzduchu svůj náhubek, pak svou hlavu,
pak celou nemocnici.
A během minuty zaplníš starý hřbitov i ten nový!
Gianna, mluv s ním.
Slyšel jsem. Je mi líto.
- Dal jsem mu krev. - Jsme tvoji dlužníci.
To je to nejmenší.
Byl to skvělý člověk.
Když u nás dělal číšníka, turistky ho milovaly.
Flirtoval s nimi tak, že měly
pocit, že si je chce vzít.
Ale samozřejmě nechtěl. Jeho srdce patřilo tobě.
Tak kdy tedy...
Brzy.
Mohu se rozloučit?
Sbohem, starý příteli.
Šťastnou cestu a brzy nashledanou.
Cože?
- Cože? - Cože?
Nic. Jen se mi zdálo, že slyším...
Co?
Nevím. Znělo to jako "sbohem. "
Paolo! Paolo!
Zavolej rychle doktora!
Nejspíš to nic nebylo.
Asi mě jen rozrušilo, když mi stiskl ruku.
On ti stiskl ruku?
Nechci v tuto chvíli vzbuzovat falešné naděje.
Před vteřinou mu stiskl ruku.
Promluvil! Vrací se k životu!
To je zázrak! Řekl "sbohem"!
- Možná jen říhl. - Je to zázrak!
Hello, lásko.
Bůh ti dal pro zábavu provazochodce, huh?
Nestůj pod nimi.
Dobrá, dovol mi podívat se...
Novinky... Lilia Palumbo byla pokřtěna v neděli.
Oh, drahá, vypadala tak krásně.
Bílé šaty.
Možná až příliš mnoho krajek.
Znám její matku.
Oh, moje malá...
Holčičko.
Tvému tatínkovi a mě tolik scházíš.
Pouhé pomyšlení na to být s tebou mě zbavuje části strachu.
A budu vždycky s tebou.
Tvůj otec to také chápe.
Protože je to skvělý muž.
Trochu bláznivý...
, ale skvělý.
Puccini. La Traviata.
Caruso?
Pavarotti.
Co tady děláš?
Bylo otevřeno.
Takový krásný dům. Myslím, že uvnitř jsem ještě nebyl.
Žádná náhoda.
Proč jsi přišel.
Dost dlouho jsi mi nemohl příjít na jméno, Virgilio.
Žádné tajemství.
Důvod samozřejmě znám.
Obviňoval jsi mě ze svého pádu.
Jakého pádu?
Cyklistický závod.
Poslední otočka na cestě z kopce.
- To mě stálo vítězství. - Snad máš pravdu, huh.
Mohu si sednout? Není to pro mne snadné.
Zdávaly se mi sny,
pokaždé ten samý sen.
Viděl jsem závod, jako by to bylo včera.
Slyšel jsem diváky, viděl míhající se kola.
Ale když vítěz přetrhl pásku,
byls to ty, Virgilio.
Myslím, že mé podvědomí mi říká, uh,
že jsi mohl vyhrát.
Byls nejlepší.
Proč mi to teď říkáš?
Možná kvůli nemoci mé ženy.
Tváří v tvář smrtelnosti,
si člověk chce udělat pořádek ve vzpomínkách.
Nechce žít se lží v srdci.
To je pro tebe, Virgilio.
Měl jsi to dostat už před těmi lety.
Jistě, že tě sem přivádí Roseannina nemoc,
ale pokud si myslíš, že prodám církvi svůj pozemek,
tak jsi blázen a navíc lhář.
Jak můžeš zahodit 50 miliónů lir za půl akru žita?
S těmi penězi, bys mohl cestovat.
Mohl bys jít do Milánské La Scaly a vidět Pavarottiho zblízka,
i se všemi těmi velkými dámami s velkými prsy.
Radši se budu projíždět po svém pozemku.
Když žádný nemáš,
nemůžeš vědět, co to pro člověka znamená.
Jen jedno mi řekni... kolik by to stálo?
Víc než kdy budeš mít.
A teď... vypadni, než ti nachčiju do sklenice.
Víš ty co, Capestro?
I kdybych měl zablokovaná obě kola a jel bez sedla,
Pořád bych ti natrhl prdel.
Tady to máš, laccoponi.
Konečný součet tvého života.
90,000 lir?
Nikdy bych nešel ven s tak málem v kapse.
Kde je zbytek?
To je vše, co tam bylo.
Všichni jste zloději.
Ale neunášíme lidi a neřežeme jim uši.
Jedno ucho.
A dostal ho zpátky.
Tak kam jdeš, starče?
Asi na jih.
Dopřát trochu slunce svým starým kostem.
Najít si křeslo na pláži, litr vína, a pozorovat západ slunce.
A rozhazovat výkupné?
O čem to mluvíš?
Nikdy ty peníze nenašli.
Vsaď svou prdel, že policajti je našli a nenahlásili.
Ti zkurvysyni to nejspíš zatloukli
a koupili si vily v Portofinu
a co mám já?
Hodinky, které nejdou...
Vývrtku...
a 20 let starou stvrzenku na opravu bot.
Budeš je potřebovat.
Neměls tam chodit. Ten člověk námi pohrdá.
Jak ses mohl takovému ponížení vystavit?
Víš proč jsem tam šel. Zkusil bych všechno.
Ale všechno má své meze! Kde je tvá hrdost?
Co s tím má společného hrdost?
Myslel jsem, že bude rozumný.
Žádný rozum nemá! Nemá ani s poloviny takový jako ty!
Tak proč se hádáme?
Nehádáme se!
Jen jsem občas naštvaná.
Jsem naštvaná na doktora.
Jsem naštvaná na svoje tělo.
Jsem naštvaná na boha.
Oh, drahý, co se to s námi stalo?
Napřed jsme ztratili dceru, a teď ztratíme jeden druhého.
Nikdy jeden druhého neztratíme.
Poslouchej mě, Marcello.
Měl bys být ženatý.
Já jsem ženatý.
Nechci, abys byl sám.
Nechci, abys skončil jako osamělý starý člověk
s fotografiemi a vzpomínkami.
Chci abys žil.
Nechci o tom přemýšlet.
Já o tom přemýšlet chci, Marcello.
Trápí mě to.
Mě trápí Cecilia.
Netrap se jí.
Vrátí se do Říma a vezme si kadeřníka.
Je to krásná žena. A citlivá.
Neutírá prach.
Byla by ti skvělou manželkou.
Změnili ti dnes medikaci,
nebo jsi kouřila ten šmejd, co zahodili ti holandští turisti?
Myslím to vážně, Marcello.
Vůbec ji nemám rád.
Tedy samozřejmě že ano. Je to tvoje sestra.
Ale ne takhle.
Už jsi řekl, že ti připadá sexy.
Neřekl. Jen mi to podsouváš.
A pokud chceš, abych se znovu oženil, nech mě aspoň si vybrat.
Proč? Myslíš na někoho konkrétního?
- Ano.
Je to ta dívka, která ti čistí zuby?
Nasnídal se, odnesl něco do lékárny,
a teď je v obuvnictví.
Hádá se.
Dává se do pohybu.
Policie. Ten chlap co právě odešel...
sebral tady něco?
Přinesl 20 let starou stvrzenku na opravu bot.
Co jste mu řekl?
Viděl jsem oknem, jak se dohadujete
že budou hotové v úterý.
Za kolik jsou dneska melouny, Gigi?
Za 500 pro tebe. 1,200 pro turisty.
Vezmu si čtyři.
Mi scusi. V Gavarro jsou za 400.
Co s tím, Gigi? 400 za každý.
A komu děkuješ, mě nebo svému právníkovi?
Nevím, že bych si nějakého najala.
Takže tohle je smlouva.
Dnes vypadáš jako právník.
Tohle je můj první týden.
Copak, staráš se o strýčkovi problémy s daněmi?
Poslouchej, Cecilia,
Doufám, že tvé city k mému strýci
neovlivní tvé city ke mně.
City?
Doufal jsem, že dnes půjdeme na večeři.
Mám práci.
Neulehčuješ mi to.
Snad jindy?
Antonio.
Jakou rybu si přeješ?
Signor Rossi, telefon.
Rossi. Haló?
Ahoj, Bruno.
Tady Fredo laccoponi.
Fredo!
Jak se máš?
Ty... kdy tady budeš?
Teď se vyčůrám,
a poběžím na vlak do Říma v11:30.
Možná chcete zavolat svým manželkám,
a říct jim, že rozhodně nebudete na oběd doma.
Co tomu řekne Marcello, až mu oznámíš
že jsi pozvala Capestra na oběd?
Není to jeho syn. Jenom synovec.
Nemyslíš, že jsem dala do omáčky moc česneku?
Ty nemůžeš dát moc česneku nikam.
- Máš ho ráda? - Nijak zvlášť.
Proč jsi ho pozvala?
Protože on má rád mě a snad ho přesvědčím
aby si rozumně promluvil se svým strýcem.
Že se nestydíš.
Kdy se z tebe stal takový člověk?
Když mě rodina Tanzini přestala vodit na drátkách.
Možná jste pro sebe s Marcellem stvořeni.
Prosím tě, Rosa, už toho nech.
Proč? Proč mu vždycky takhle odporuješ?
Je to krásný muž.
Když jsem sem, ještě jako dívka přišla poprvé,
a on mi podával kávu,
Nemohla jsem zvednout ruku, abych si ji od něj vzala.
Ztuhla jsem.
Stalo se ti to někdy?
Svět se v tom okamžiku zastavil.
Pro tebe, Roseanna.
Pro Marcella se svět ani nezpomalil.
- Proč, nenávidíš ho? - Ne.
Skvělé. Pro začátek to stačí.
Neřeklas mu o tom něco?
Ne, ne, jistě že ne.
Roseanna se mě ptala a já jí řekl, že církev nebude nic namítat,
když si vezmeš její sestru.
Je někdo s kým o tom nemluvila?
Slyšel jsem povídačky.
Víš ty co?
Kdybych jen naznačil,
že to považuji za dobrý nápad, zuřila by.
Tomu nerozumím.
Je to zkouška.
Celibát je tak jednoduchý.
Otče, Marcello, pojďte rychle.
Co se děje?
To Pasquale! Vylezl na věž!
A vyhrožuje, že skočí!
Skočím!
- Pasquale, co to děláš? - Promluvím si s ním.
Skočím!
Dělá si starosti se zkouškami.
Pasquale, co je to za nesmysl s tvými zkouškami?
Vím, že tě to trápí, ale dovol, abych ti něco řekl...
V životě jsem neudělal jedinou zkoušku,
a podívej kam jsem to dopracoval.
Okay, to nebyl zrovna dobrý příklad.
ale ty můžeš být čímkoliv budeš chtít! Věř mi!
Ale když mě všichni nenávidí!
Ne, tak to není! Opravdu ne!
Podívej se na všechny ty lidi kolem! Všichni jsou tvý přátelé!
A mysli na svého otce!
Právě včera večer mi říkal, jak je na tebe hrdý!
Otec je přece v Torino.
Telefonovali jsme spolu! Poslouchej!
Pasquale, domů! Hned!
Tak jo.
Co se děje?
Marcello, Marcello!
Roseanno, kde jsou ty prášky, co mi dal doktor?
Jaké prášky?
Ty na uklidnění.
Které jsou tvoje a které mé?
Bez krabiček je nerozeznám.
Oboje jsou moje.
Potřebuju je.
Víš ty vůbec, co ty děti provádějí s mým krevním tlakem?
Zavolám jejich otcům a řediteli školy.
A pak přijdu domů a vidím Capestra jak jde k nám na oběd.
Zkus kredenc v předsíni.
Roseanna, Roseanna, Roseanna...
Proč si bereš vlastní ručníky?
Jsi můj host. Hosté si nenosí vlastní ručníky.
Mamma mia.
Našels je?
Jsi naštvaný, že jejím hostem je Capestro
nebo že je tu někdo jiný?
Co jsem? Blázníš?
Tak zkus být milý. Ona to dělá pro mne, Marcello.
Zkus být roztomilý. A nabídni mu své dobré víno.
Spíš mu nabídnu jed na krysy.
A přijdeme o další hrob.
- Ano? - Bruno. to jsem já.
Francesco.
Co je? Máš divný hlas.
Ne, ne, ne. Jsem v pořádku.
Jenom... teď mi není dobře.
Mohli bychom jet na Sardinii.
Jistě. Jsem nadšen.
Nemohu se dočkat až tě uvidím.
Zavolám ti později.
Nejsem tam.
Budeš venku? - S mým bratrem.
Tak zítra. - Ciao.
Odešel jsi. Viděl svět.
Proč ses vrátil?
Tohle je můj domov. Vždycky mi scházel.
Nemohla jsem se dočkat, až vypadnu. Vrátila jsem se kvůli sestře.
Marcello je šťastný muž, když v jeho životě jsou takové dvě krásné ženy.
Ano, často se za to chodí děkovat do kostela.
Tak co myslíš? Jsou šťstní?
Dobře. Dobře.
- Marcello! - Dělám si legraci.
- To není správné. - Co není správné?
Cecilia se prostituuje kvůli tvému hrobu.
Snad uspěje tam kde se to nepodařilo faráři a Marcellovi.
Víš, před pár lety,
bych nevěřil, že je tohle možné.
Zdála ses tak povznesená a nedosažitelná mezi všemi těmi obdivovateli.
- Kde to bylo? - Ve škole.
Byl jsem velmi plachý.
L... Nosil jsem brýle. Jistě, bys byla...
Risotto alla Cecilia. Její vlastní recept.
Jsem velice polichocen.
Nemám auto a hotel si nemůžu dovolit.
Jsem si jistá, že máš všechno co potřebuješ.
Byla to dlouhá doba.
Snad bys mi mohla připomenout jak na to.
Vrátí se to samo od sebe.
- Ještě víno, Antonio? - Spíš ne.
- Zítra musím pracovat. - Pro spravedlnost nebo pro strýčka?
Problém s prací pro mého strýčka je v tom, že pokaždé čeká slevu.
Je legrační, že právě boháči chtějí všechno se slevou,
zatím co chudáci musí platit vždycky plnou cenu.
Vím jistě, že ti důvěřuje.
Nevypadá, že by důvěřoval mnoha lidem.
Cecilia.
Patří náš večer pozemku?
Co tím myslíš?
Svíčky. Hudba.
Je to kvůli mně nebo kvůli vlivu, který si myslíš, že mám na strýčka?
Je to kvůli tobě.
No, snad jsem doufala, že je to kvůli obojímu.
Tohle je naše nejlepší grappa. 20tiletá.
Říkáme tomu kozí moč.
Tak jak je to s váma dvěma?
Myslím, že si rozumíme.
Skvělé. Tak to si zítra promluvíš se strýčkem.
Snad jindy.
Dobrou noc, Cecilia.
Dobrou noc.
Co beto tady děje? Řekl jsem něco?
Ty jsi blázen, Marcello, a on ne.
A chceš něco vědět? Neměla jsem tohle dělat.
Antonio, mrzí mě to.
Púl akru! To je všechno co od toho sráče chtějí!
To jsem já. Múžu chytit vlak
a být u tebe za pár hodin.
Proč ne?
Potřebuju čas.
Investoval jsem.
Potřebuju 24 hodin, abych ti mohl dát hotovost.
Ok.
- Je to dobrá omáčka, že? - Ano.
Dělala ji Cecilia.
Nedělala. Dělalas ji ty.
Můžeš s tím přestat?
Marcello, pojď sem rychle. Rossi se opil a ztrácí nad sebou kontrolu.
Je blázen!
- Co se mi to muselo stát?! - Co se děje?
Měl bych být šťastný!
Přestaň mi rozbíjet nádobí!
Tady! Kup víc nádobí, kup sklenice, kup talíře!
Co se mu stalo?
V tom bude ženská.
Bruno, ty jsi zmatený.
My jsme tvoji přátelé.
O čem je tohle všechno?
Člověk se dívá na svůj život
a nestačí se divit, kam se poděly všechny jeho sny.
Ale ty máš dobrý život. Máš dobré postavení.
Jsem velká ryba v malém rybníku.
Není nic špatného na životě v malém rybníku.
Zeptej se ho na manželku.
Cože? Je to pravda?
Ty máš manželku?
To je pravda.
Ó, je krásná.
Pevná ňadra... měkká stehna...
Jsi vdovec Bruno, vzpomínáš?
Má krásný hlas! Přiveďte mi ji! Přiveďte ...
Oh Dio...
Byla mou ženou, když Nina byla ještě na živu.
Si. Si.
Pracovala v salónu krásy! Francesca! Vzpomínám si!
Vzpomínám si!
Můj bože.
Tak proč se takhle chováš?
Protože mi zničila život!
Je šílený!
Bruno! Bruno, počkej!
Počkej! Jsi příliš opilý, abys řídil.
Zabiješ se.
No a co? Stejně umřu!
Ale ne dřív než Roseanna, jen to ne.
Přestaň se trápit.
Navštiv kněze, učiň pokání,
pak o ní můžeš mluvit jako o své dívce.
Kde je?
Koupil jsem jí apartmá v Římě.
Tys jí koupil apartmá?
Ano.
A co, pořád je sama a čeká na tebe?
Ne, nastěhoval se k ní její bratr.
Jsou velmi soudržná rodina.
Ale my jezdíme na výlety.
Tento týden pojedeme na Sardínii.
Kde jste na to vzali?
Neříkej mi to. Vykradli jste banku.
Je to ještě horší.
Horší?
Před dvaceti lety, jsem se staral o peníze nějakých únosců.
Když je zavřeli, měl jsem je
investovat, vydělávat úrok.
A pět let jsem to dělal, Marcello, přísahám že ano!
Já ti věřím, já ti věřím! Uklidni se!
Uklidni se!
Pak jsem potkal Francescu a můj život se změnil.
Řekl jsem si, že stejně umřou v base.
Začal jsem jejich peníze utrácet s ní.
Ale jeden z nich neumřel!
Vrátil se a chce své peníze!
O jaké částce mluvíme?
750 millionů lir.
Do prdele, a kolik ti zbylo?
Ne dost, abych ho učinil šťastným.
On mě zabije, Marcello!
Musíš odsud vypadnout.
Máš pravdu. Uvidíme se později.
Ne!
Jsi v pořádku?
Můžeš stát?
Ztratil jsem botu.
Buď rád, že jsi neztratil život.
Díky, bože.
Bruno!
Prosím nebuď mrtvý.
Bruno...
Co to je?
Prosím.
Není mi moc dobře.
Najdu telefon a zavolám do nemocnice.
Jestli potřebuješ krev, vem si mou.
Marcello, ať mě pohřbí vedle Niny.
To ode mne nechtěj. Je tam plno.
Zůstaly mi nějaké peníze,
které můžeš nabídnout Capestrovi za pozemek.
Kde?
Napřed mi musíš slíbit, že mne pochováš u Niny.
Ale volné jsou už jen tři místa.
Slib mi to, nebo peníze shnijí ve své skrýši.
Dobrá, slibuji.
- Slibuji. - Přísahej.
Slavnostně přísahám, že tě pochovám na hřbitově u Niny.
Tak kde jsou?
Pod mou ženou.
Pod tvou ženou?
Pod drahou Ninou jejíž památku jsem zneuctil.
V jejím hrobě.
Bruno.
Ještě na tom musíme pracovat.
Ale v neděli to bude lepší.
Pokud hneš pyskem, Pasquale.
Otče stalo se něco strašného.
Já vím. Já vím..
Ale jak to víte?
Volali z nemocnice.
Jeho žena měla alespoň čas se připravit.
Ubohá Gianna.
Mluvíte o Pavone?
Ano, a další na řadě je ubohá Aprea.
Pak bude hřbitov plný.
Ne, ještě zbývají tři místa.
Ano, ale co když zemře někdo další.
Kdo ještě?
Nevím, ale takové věci se stávají.
Otče, můžete mi něco říct
o posmrtných obřadech?
Inu, vždycky jsem věřil, že duše
neopustí tělo jen tak najednou.
Nějaký čas to trvá.
Dobře, ale co říkáte, když dáváte poslední pomazání?
Marcello, nestarej se.
Až přijde Roseannin čas, budu tam.
Děkuju, ale co říkáte, když
přijde čas a vy tam nejste?
Řeknu: "Bůh žehnej této duši a přijmi ji do království nebeského."
Nebo něco takového.
Děkuju.
Odpusť mi, Nina. Je to jen dočasné.
Bůh žehnej této duši a přijmi ji do svého království.
Nedostal šanci odpykat své hříchy,
ale to by měl.
Nebyl to tak strašný člověk,
a pokud vím byl dobrý manžel.
Viděls Francescu. Kdo by ho obviňoval?
Zapomněl jsem říct, že ta duše je Bruno Rossi.
Kde jsi byl?
Kde jsem byl?
Ty víš, kde jsem byl. Vezl jsem Rossiho domů.
To bylo před čtyřmi hodinami.
Potřeboval si promluvit jako muž s mužem.
O Francesce?
Neměla bys být vzhůru. Potřebuješ se vyspat.
Udělal něco co neměl.
- Jak to víš? - Poznám ho.
Doufám, že ti nebyl nevěrný.
Nevěrný, mně? Ty jsi jeho žena. Já jsem jen host.
Podvedl tě někdy?
Nemyslím. Znáš Marcella.
Znám muže. Můžeš přísahat, že to nikdy neudělal?
Ne, celým tělem. Jen očima.
Pusou, jednou nebo dvakrát, ale přirozením nikdy.
Víš to jistě?
O očích, puse,nebo o přirození?
O všem.
Ale jistě. Viděla jsem jak se dívá.
Jednou jak se líbá.
Ale ve svém srdci jsem věděla,
že jeho voják nikdy neopustí kasárna.
Je ti dobře, Roseanno?
Ubohý Rossi. Takový odchod.
Pil celý den a celou noc.
Když oheň zachvátil všechen ten alkohol... .
Muselo to být rychlé a krásné.
Nerozumím tomu.
Nenašla se ani stopa po těle.
Marcello, slyšel jsem, žes byl poslední kdo Rossiho viděl.
Je to pravda?
Možná ano, možná ne.
- Ale vezl jsi ho domů. - Ano.
A přivezls auto zpátky?
Ne.
Podívej, on pil.
Zatímco spal, někdo auto ukradl.
Jenže doma nebyl. V jeho posteli nikdo nespal.
Jak to vysvětlíš?
Nasedl zpátky do auta, jel do města,
ale byl opilý tak naboural.
Tohle jsme našli u silnice.
Podívej, když jsem ho vezl domů,
potřeboval se nutně vyčůrat.
A při tom... tom určitě ztratil tu botu.
A pak jel asi zpátky, aby ji našel.
Tak kde tedy je?
Bloudí krajinou v jedné botě.
Zmatený, živý se dešťovou vodou a hmyzem.
Matko, prosím, ty víš, že je to takhle lepší.
Bůh nechce, aby se člověk dožil takového umírání.
Milano 3, Roma 2.
Napoli 1, Torino 1.
Co děláš?
Čtu mu fotbalové výsledky.
Proč?
- Požádal mě o to. - Opravdu?
Neposlouchej ho, matko.
Jediná živá věc v této místnosti je ten stroj.
Má pravdu. Nejsou v něm žádné známky života.
Není pro něj dobré tady ležet jako baterie.
Život a smrt by měly být v rukou Pána.
Bůh nás zapnul. Jedině on by měl moci nás vypnout.
Scusi.
Tohle není tvoje starost, Marcello.
Mám rád toho muže. Samozřejmě, že je jeho život moje starost.
Scusi.
Jeho smrt zas má!
Možná bychom měli poslechnout Marcella.
- Má pravdu. - Nemá.
Matka má vždycky pravdu. Scusi.
Pro boha rozbrečíš celou nemocnici.
Nech ho zemřít, prosím?
Sbohem, starý příteli. Bojoval jsem za tebe až do konce.
Sbohem, lásko.
Sbohem, tati.
Bye-bye.
Řekl bye-bye.
Bravo!
Sestry! Sestry!
Bye-bye.
Ne, bohužel nevím kde je Signor Rossi.
Nikdo tu není.
Prosím dokončete své shrnutí.
Jste hotov?
Ne, pane.
Tento pes skýtal mému klientovi mnoho útěchy
poté, co jej před šesti lety tragicky opustila jeho choť
a podle mého názoru by neměl být utracen.
Nemá pravdu. Vraťte mi má kuřata!
Ten pes musí být stále na řetězu.
Případ zamítnut.
Gratuluji.
Ano, je to veliký triumf spravedlnosti a občanských svobod.
Takže pes je v trvalém domácím vězení?
Proč jsi tady?
Jen jsem se chtěla omluvit za minulou noc.
Přijímáš nebo se chceš z někým poradit?
Podívej mě to mrzí.
To je v pořádku.
Jen pro připomínku. Líbilo se mi to.
Mě také a jen pro připomínku,
mluvil jsem se strýčkem o pozemku.
Kvůli tomu jsem nepřišla.
Ale víš, není jisté, že jde o peníze.
Jde o něco jiného a on mi nechce říct o co.
Je hezké, že jsi se zeptal.
Ale dnes večer už o tom nebudeme mluvit.
Dnes večer?
Nebo snad máš jinou schůzku?
- Amen. - Amen.
Pod tvou ženou.
Sem jsi peníze uložit nemohl.
Co se stalo, když jsi koupil manželce nové šaty
nebo ji vzal na výlet?
Přišels sem uprostřed noci s lopatou?
Pod tvou ženou.
Cos dělal tam vzadu?
Povídal jsem si z Rossiho ženou.
Povídal sis z Rossiho ženou?
Ano. Říkal jsem jí o nehodě.
Ale řekl jsem jí, aby si nedělala starosti, protože se určitě zase objeví.
Dnes nebudeš pracovat.
- Budu. - Ne! Půjdeš se mnou. Pojď.
Na co myslíš?
Na to, že jsme mladí,
a tohle je poprvé, co jsme sem vylezli.
A pak jsi mne vzal za ruku,
a donutil mne běžet celou cestu z kopce.
Poběžíš se mnou znovu?
Poběžíš?
Už běžím.
- Co? - Já zakopl.
Už dlouho jsme spolu nic neudělali.
Neumírej, Roseanna.
Jenom pokud to bude boží vůle.
Nikdy jsem si nebyl jistý boží vůlí
od té doby co nám vzal dceru.
Je to krásné místo na hřbitov.
Možná přemístí Marcellinu, aby byla se mnou.
Ptal jsem se, řekli že ne.
Kdo řekl že ne? Proč?
Je to místní zákon.
Pak se s tím musíme smířit.
Něco jsem ti slíbil.
Já vím, ale je to šílenství. Nechci tě také zabít.
Proč? Koho jsi ještě zabila?
Capestro by prodal, kdybychom mu nabídly víc peněz.
Víc jich není.
Francesca.
Bože opravdu ses bál.
Nina.
Děkuji, žes mě ušetřil problémů.
Můj bože!
To jsou mé peníze.
Na nic jiného jsem 20 let nemyslel,
než na to, že je ten prasák Rossi utratil.
Možná z nich něco utratil.
To je všechno?
Jesucristo.Kde je zbytek?
Nemám je.
Neser mě ty zkurvy synu.
Utratil je.
Nemohl utratit 750 million lir!
Ale je to možné. Má holku. Podívej.
Drahé auto.
Drahé šaty.
Drahá dovolená.
A kde je s tou štětkou teď?
Najdu ho, někde ho vystopuju.
Ale kde je?
Tady.
Nesnaž se mě ošálit nemám na to náladu.
Tímhle se to nezlepší.
Zabils ho a sebral jeho peníze!
Ne, zabil se sám, protože neměl žádné peníze,
a věděl, že přijedeš.
A vybral si zrovna takovouhle smrt? Sám se zavřel do mrazáku?
Ne tak úplně. Strčil jsem ho do mrazáku protože...
To je jiný příběh, To slyšet nemusíš.
Ztratil jsem 20 let života
Mezi lůzou a spodinou.
A tys mě obelhával pro mou spásu!
Podívej, máš svou svobodu,
nebo stromy vůni země.
To za peníze nekoupíš.
Tak ty sis myslel, že my utečeš, když umřeš.
Nemyslím, že to byl jeho plán.
Myslel, že se přede mnou spasí v pekle.
Tak to udělal velkou chybu.
Jdu si pro tebe ty zkurvysynu.
Ne!
Jaks mi to mohl udělat?
Co je to s vámi lidmi?
Proč? Co?
L... co!
Bůh žehnej této duši a přijmi ji do svého království.
Zbytek znáš.
Marcello, jsem rád, že jsi tady. Chci ti něco ukázat.
- Měl bych se vrátit. - Bude to trvat jen chvíli.
Stopy po smyku jsou tady,
ovšem vůz sjel ze silnice až támhle.
Co si o tom myslíš?
- Jelen. - Jelen?
Vyplašený světly, kličkoval po silnici.
Myslel, že srazil jelena, vystoupil aby se podíval, zapomněl zatáhnout,
ruční brzdu a auto sjelo z kopce.
Tak ale kde je?
Nenašli jsme ho bloudícího po krajině.
Také mám svou teorii.
Člověk jako Rossi, je
svázaný úředními hodinami a konvencemi,
a pak něco praskne.
Nejspíš je na cestě na Tahiti,
Kde bude žít v chatrči a malovat nahotinky.
Nahotiny.
Nahotiny!
Marcello, kde jsi celý den?
Věnoval jsem se obchodu.
- Je Roseanna v nemocnici? - Nejspíš ne.
Až se vrátí, řekni jí, že se večer opozdím.
Zase odcházíš. Pokaždé máme večer moc práce.
- Musím něco udělat. - A co jako?
Co je to za otázky? Mluvíš jako moje manželka.
Marcello. Marcello Beatto.
Kdo jsi?
Francesca. Vzpomínáš si na mne?
Samozřejmě, že ano.
Víš, Bruno tady není.
Co tady teda děláš?
Požádal mě, abych nakrmil jeho kočku.
Kočku? Nevěděl jsem, že má kočku.
Málokdo to ví. Nechává si takové věci pro sebe.
Tak kde sakra je? Už mu volám dva dny.
Nevím. Myslel jsem, že je s tebou.
Měl by být?
Čekala jsem v Římě na letišti čtyři hodiny.
Tak jsem jela do tohohle zapadákova.
A budu koukat odsud zase vypadnout.
Takže ti o mně řekl?
Ano, zmínil se o tobě.
To mě překvapuje.
Vždycky jsem byla jeho malé tajemství.
Ani po smrti jeho požehnané choti nechtěl, abych sem přijela.
Možná je toto místo, pro něj přeplněno vzpomínkami.
Spíš to vypadá, že je přeplněné plísní.
Cristo.
Tohle víno je hrozné.
Myslíš, že si našel jinou ženu?
Myslíš, že jedna děvka mu nestačí?
Možná je na vyhlídkové plavbě
s nějakou kurvičkou z banky.
To je možné.
Ženy ho shledávaly velmi atraktivním.
Omluv mě. Scusi. Hello!
Je ve středním věku, plešatí, má banku!
Musím použít koupelnu.
Tudy.
Nechoď do té dolní. Ta není pro dámu z Říma.
Kde jsi to našla?
To musel koupit pro mne, že?
A pokud ne, tak to do prdele udělat měl.
Počkej, chci tě v tom vidět. Prosím.
Máš pravdu. Je to stvořené pro tebe.
Vypadáš úžasně, jako filmová hvězda.
Můžu něco říct... jestli tě Rossi podvádí,
tak je to blázen.
Pokud budeš někdy v Římě, přijeď se na mne podívat.
Ciao.
Taková čubka!
Jak jsi to zjistila?
Tady se ptám já. Odkud to pochází?
Kdysi dávno posloužily jako výkupné.
Rossi mi je dal, než zemřel.
- On zemřel? - Ano.
- Jak? - Srazilo ho vlastní auto.
Nic jsem neřekl. Zabral by hrob.
Hledá ho půlka okresu.
- Kde je? - Zmrazil jsem ho.
Cože?
Aby zůstal čerstvý,
Slíbil jsem mu, že bude pohřben vedle své milované Nina.
Možná na ní.
Hodláš pohřbít člověka na jeho ženě?
No, to přeci není tak neobvyklá poloha.
Marcello, co tím myslíš?
Jestli ho nenajdou, bude prohlášen za pohřešovaného.
Jeho děti nedostanou dědictví.
A jemu se musí dostat řádného křesťanského pohřbu.
Roseanna má pravdu. To katolíkovi nemůžeš upřít.
- Slyšelas to všechno? - Nemohla jsem si pomoci.
Ksakru!
Nenávidím ve svém domě lidi, s kterými nejsem ženatý!
Ticho, ticho, ticho ! Jedeme v tom všichni.
Ano, ale co teď?
Byl v mrazáku dva dny.
Ze všeho nejdřív navštívíme doktora.
Roseanna,
doba smrti na úmrtním listu je moc důležitá.
Musí to být přesné.
A co na tom změní pár dnů?
Je mrtvý. Už neobživne.
Přišel bych o licenci a o pacienty.
Stejně vám neplatí, Sergio.
Proč to Marcello dělal?
Vy víte proč.
Je mi líto, Roseanna.
Je to příliš důležitý dokument.
Je to kus papíru.
Proč by úmrtní oznámení mělo
působit zbytečné trápení živým?
Vypadáš trochu unaveně.
Vy vypadáte vyčerpaně.
Sergio, udělejte si dovolenou?
Vy a Isabella.
Jeďte na Capri.
Tak jedině ve snech.
Co kdybysme srovnali své účty?
Přinesla jsi kuře?
- Díky. - Na tvoje.
Chtěl bych ti poděkovat, Cecilia.
Nevím o žádné dívce, která by tohle udělala.
Myslím, že je dobré mít společnost, když člověk rozmrazuje tělo.
Je toho tolik, za co ti musím poděkovat.
A je mi líto, co jsem řekl včera večer
o tom, že tě nechci ve svém domě.
Rozumím. Je to složité, když lidé žijí tak stísněně.
Slyšelas hodně z toho, o čem jsme hovořili?
Vím, co měla Roseanna namysli o tobě a o mně.
Tohle. Podívej, musím ti říct...
Nemusíš se omlouvat, že mě nechceš.
Já tě ale chci!
Káždý by tě chtěl.
Co to plácám?
Poslouchej, mezi lidmi je to otázkou chemie,
a ta tady není.
Chceš říct, že nemám chemii?
Ne, Marcello. Můžeš rozpálit mnoho srdcí.
Ale přiznejme si to, mezi námi to není.
Taky si myslím.
Úleva, co?
To určitě.
Takže přátelé?
To by bylo hezké.
Jak na tom je?
Středně propečený.
Ještě hodinu.
Tak...
cos tady dělal, Marcello?
Přišel jsem nakrmit kuřata, jak se na přítele sluší.
Pak jsem ho uviděl. Byl to strašný šok.
Proč tady takhle sedí?
Bylo to jeho oblíbené místo.
Přemýšlej o tom. Ví, že ho život opouští
a tohle je obrázek, který si chce vzít se sebou.
Ale včera jsi říkal, že je na cestě na Tahiti.
A předevčírem jsem říkal,
že bloudí zmateně po krajině.
A byla to pravda.
A co ponožka?
Co je s ní?
Vypadá snad jako ponožka člověka
který bloudí po krajině?
Zemřel mi přítel a ty se staráš...
o stav jeho ponožek?
Doktore, vy jste odborník.
Kdy podle vašeho odborného názoru zemřel?
Řekl bych...
před několika hodinami.
Rád bych zavolal sanitku.
Velmi správně.
- Nebudu pryč dlouho. - Kam jdeš?
Do nemocnice.
Roseanno.
Mohu vstoupit?
Ano.
Nebylo pro mne lehké přijít.
Tohle místo se za 20 let nezměnilo.
Žádná žena nestála za to, aby se kvůli ní změnilo.
Mohlas být nejbohatší ženou v Treventu,
a ty sis vybrala cyklistu.
Virgilio, nemůžeme se vzpírat osudu.
Tím mým byl Marcello.
A podívej jak se osud obrací.
On si vzal něco, co jsem chtěl,
a já mám něco, co chce on.
Tak mu to ve jměnu citů, které jsi ke mně choval,
dej.
A vrátíš mi 20 let štěstí?
Virgilio,
prosím tě,
nech ten pozemek být.
Dobrá.
Ale napřed chci přiznání,
přiznání, žes udělala chybu,
že tvé odmítnutí mne, nebylo jen urážlivé,
že bylo... hloupé.
Že sis vzala muže, který před 20lety neměl nic
a nemá nic ani teď.
Že kdyby sis vzala mě, měla bys...
všechno.
Že bych ti zajistil lepší doktory než on,
a tvé dítě by ještě žilo.
Přiznej to.
Pak budeš mít svůj pozemek.
Jak je to smutné.
To ty jsi tak smutný.
Podívej se na dům, kde žiješ.
Nemá žádnou duši.
Není v něm radost.
Není v něm mír.
A těch byl můj život s Marcellem plný.
Vystup z té truchlohry, ve které žiješ.
Nezlobíš se na mne.
Ale na sebe.
Amen.
Měl dobrý život.
Svá kuřata,
košile na zakázku,
a manželku.
Nevím jistě, jestli pro něj byla požehnáním.
Neposlala květiny.
Jistěže ne. Byly tam jeho děti.
Bude nám chybět.
Potřebujeme čtvrtého na karty.
V černé vypadáš krásně, Cecilie.
Jen se přizpůsobuji. Většina města nosí tuhle barvu.
Podivná smrt, nemyslíš?
Ne.
Seržant Baggio se mnou o tom mluvil.
Proč?
Jsem právník s praxí v trestním právu.
Myslí si, že neznáme celý příběh.
- Co si myslí? - Mezi námi?
Myslí si, že v tom má prsty mafie.
Co je, Roseanno?
Nic, jen mám zase špatný den.
Potřebuješ prášek?
Zrovna jsem si jeden vzala.
Potřebuješ doktora? Je v baru.
Ne, ne, ne.
Roseanna, jdu si pro zbytek Rossiho peněz
a nabídnu je Capestrovi.
To k ničemu nebude, Marcello.
Poslouchej musím ti něco říct.
Ty víš jak tě zbožňuju.
Když jsem tě viděla poprvé,
dotklo se to mé duše.
Ale předtím jsem tě neznala.
Je to možné?
Žila jsem s rodiči na Capestrově statku
kde sloužili.
Bylo mi 16,
když se Virgilio vrátil z university.
A byl...
on byl velmi hezký,
se vší tou mladickou arogancí.
Myslím, že to, co mi teď řekneš. se mi nebude líbit.
Ne, to nebude.
Svedl tě.
Ne tak úplně.
Je mi to líto.
Je mi to líto, Marcello.
Byla jsem strašně mladá,
a okouzlená pozorností takového muže.
Požádal mě o ruku.
Proč sis ho nevzala?
To je jednoduché. Potkala jsem tebe.
A to je,
ta zlost, kterou k tobě chová,
a kterou neodstraní žádné peníze.
Udělals cos mohl.
Teď mě musíš nechat odejít.
Amen.
Capestro!
Půl akru.
Víc jsem od tebe nikdy nechtěl.
Ne jen pro mou ženu,
ale pro všechny lidi v Treventu,
kteří chtějí spočinout blízko svých předků.
Jestli se mnou chceš jednat,
přijď v pondělí
a promluv si s mým právníkem.
Bůh vidí, jaký jsi hnusný člověk,
sžíraný žárlivostí a nenávistí
kvůli ženě, kterou nemůžeš mít.
Prosím tě, přestaň s tím.
Okamžitě přestaň.
Raději budu pohřbena 10,000 kilometrů od své dcery
než bych něco přijala od toho člověka.
Kdybys byl z půlky tak dobrý jako jsi
a on dvakrát tak jako je,
pořád bys byl desetkrát...
pořád bys b...
pořád bys byl desetkrát lepší než on!
Sežeňte doktora! Rychle!
Jsem zde, Marcello! Jsem zde.
Roseanno.
Je mi líto, že to musím říct, ale Roseanna,
má žena,
má milovaná,
nejskvělejší žena, jaká kdy žila,
nás opustila.
Tohle není čas zármutku,
ale radosti,
neboť bude pochována
v posledním hrobě na hřbitově s naší...
Marcellinou.
Přála si to víc než život.
A bůh jí to dopřál.
To mě činí šťastným.
Roseanna měla poslední přání.
Asi jsem tam měl jít,
ale myslel jsem, že mě nebudou chtít.
Asi máš pravdu.
Chci, abys sepsal smlouvu
převádějící nezbytný pozemek,
z mého majetku na církev.
Darovací smlouvou.
Potom možná budeš mé příbuzné nenávidět o něco méně.
Proto chci, abys věděl, že miluji Cecilii...
a chystám se požádat ji o ruku.
Antonio...
Miloval jsem ji.
Zničilo mi to život.
Hej, Cecilie!
Cecilie!
- Kde jsou všichni? - Pryč.
Ale kde pryč?
Marcello chtěl vypadnout.
Má bratrance v Como. Kdo by mu to mohl mít za zlé?
- A Cecilia? - Odvezla ho na nádraží.
Myslím, že pojede s ním.
Proč ne? Její sestra si to přála.
Cecilio!
- Antonio. - Marcello, pusť mě.
Je to pravda? Odjíždí s tebou?
Co to všechno znamená, Antonio?
Mohla ses aspoň rozloučit!
Bylo toho tolik co jsem ti chtěl říct,
ale čekal jsem, z úcty, až tvá sestra odejde.
Tak proč jsi to teda nenapsal?
Děláte to z povinnosti!
Nemilujete se!
Ale já tě miluji, Cecilia. Opravdu miluji.
Mýlíš se, Antonio.
Milujeme se a moc.
Roseanna, myslím... co se děje?
Ay yi! Byli jsme skoro ve vlaku!
Mám rezervovaný hrob,
ale ten může počkat až budu připravená.
A mezitím budeme s Marcellem trochu žít.
A Cecilia? Ta je kde?
Drží se stranou. Dnes večer ji můžeš vidět.
Je to naše malé tajemství,
a jestli ti záleží na Cecilii, staň se jeho součástí.
Žijte blaze.
Marcello.
Menu, pane?
Ne, děkuji. Najíme se v letadle do New York.
Říkáš to jako kdybys celý život nedělal nic jiného,
a přitom si v letadle nikdy neseděl.
- Dokázali jsme to! - Ano!
Ale první co musíme udělat po příletu do New Yorku, je najít
kostel a vyzpovídat se, že jsme tolik hřešili.
A hřešili jsme tolik?
Ovšemže, jinak bych se necítila tak dobře.
Řekni mi něco...
je newyorský starosta pořád Ital?
Proč by někdo chtěl přestat být Italem?